Jeg tilstår
Hvem er det?
Keller.
Hvad laver du her om aftenen?
Jeg... jeg ville bede.
Er der noget i vejen?
Jeg...
Kan jeg hjælpe dig på nogen måde?
- Kan jeg hjælpe dig? - Ingen kan hjælpe mig.
Jeg har misbrugt Deres velvilje.
Hvordan?
De gav min kone og mig et hjem, et arbejde og endda Deres venskab.
De lod mig være Deres ven.
Det er skønt for en flygtning, en tysker, en hjemløs.
- Nu vil De hade mig. - Jeg hader ingen, Keller.
Jo, efter hvad De har gjort for mig.
De stolede på mig.
De så, at vi ikke var gemene tjenestefolk.
De fandt mere behagelige hverv til os her i præstegården.
Det var min kone, der arbejdede så hårdt...
Det knuser mit hjerte.
Hvad er der i vejen?
Jeg må bekende over for Dem. Jeg må sige det til nogen.
Jeg ønsker at gå til skrifte.
Jeg bekender til gud og til dem, fader, at jeg har syndet.
- Hvornår gik de sidst til skrifte? - Det husker jeg ikke.
Sådan cirka?
Jeg har slået mr. Villette ihjel.
Fortsæt.
Villette, advokaten.
Jeg tog hen til ham i aften. Jeg ville stjæle hans penge.
Jeg forklædte mig i en præstekjole. Han overraskede mig.
Han ville tilkalde politiet.
Jeg forsøgte at standse ham.
Jeg ville ikke slå ham ihjel. Alma, jeg er ikke morder.
Det var et uheld.
Det var på grund af pengene.
Hvordan kunne jeg se på, at du arbejdede så hårdt?
Jeg ligger vågen hver eneste nat -
- og tænker: "Vi har kun brug for 2000 dollars."
Alma, med 2000 dollars kan vi påbegynde et helt nyt liv.
Villette var rig...
...men nu kan jeg ikke beholde dem.
Det sagde fader Logan til mig. Jeg lovede ham, at jeg gav dem tilbage.
Det er så svært, Alma.
Det er så farligt. De fanger mig.
De hænger mig.
Jeg kan ikke.
Fader Logan går til politiet. Han fortæller dem det.
Fortæller dem det?
Han kan ikke fortælle dem, hvad han har hørt i et skriftemål.
Politiet kommer jo.
Hvorfor, Alma?
Hvorfor skulle de komme her?
De ved ingenting.
Jeg har jo ikke fortalt dem noget, har jeg vel?
- Alma, ingen ved det. - Fader Logan.
Han kan ikke røbe, hvad han har hørt i et skriftemål.
Kan du ikke forstå det?
Otto.
- Hvad er der? - Melder du dig til politiet?
Hvad dag er det i dag? I dag skal jeg passe mr. Villettes have.
Men han er jo død.
Jeg arbejder altid i mr. Villettes have om onsdagen.
I dag er det onsdag, Alma.
- Godmorgen, fader Logan. - Godmorgen.
Sig mig, hvor længe er De og Keller om at male dette lokale?
Jeg ved det ikke.
For man bliver jo helt syg af lugten.
Jeg har læst noget reklamemateriale om maling -
- og man bør jo ikke dømme ud fra så lidt, men...
Efter Dem, fader.
Det er svært at tro, at der findes maling, der ikke lugter.
Kender De til maling, der ikke lugter, fader Michael?
Om jeg...? Nej, det gør jeg ikke.
Nå, det er lige meget.
Det er heldigt, at vi har Keller.
Han kan alt. Før han kom hertil for et halvt år siden, -
- virkede afløbene aldrig, og vinduerne kunne ikke åbnes.
Man kan lære meget af ham.
Fader Benoit og hans cykel kommer til morgenmad.
Godmorgen, fader Millars, fader Michael.
Godmorgen.
Skal Deres cykel stå i hallen, fader Benoit?
Den vælter ikke altid, og jeg ved ikke, hvor den ellers skal stå.
- Det er godt, han ikke har en hest. - Kunne De ikke række mig smørret?
Mrs. Keller, kunne De bede Deres mand se på mit dæk?
- Det er fladt. Vil De ikke nok? - Min mand? Men det er jo onsdag.
- Han er her ikke. - Nej, ellers tak.
Om onsdagen passer han mr. Villettes have.
Spørger De ham så, når han kommer hjem?
Ja, fader. Jeg beder ham om det, når han kommer hjem.
Hør nu, fader Benoit. De burde da lære at lappe en cykel.
Man bør passe på sine ejendele.
Man barberer jo også sit ansigt.
- Man... - Undskyld mig.
Godmorgen. Monsieur Villette er blevet myrdet.
Godmorgen.
Godmorgen, fader.
- Jeg havde en aftale. - Med Villette? Han er jo død.
Det ved jeg. Kan jeg gøre noget?
Måske vil mr. Larrue gerne tale med Dem. Kom med.
Mr. Larrue. Præsten havde en aftale med Villette.
Øjeblik. Goddag, fader.
- Har vi ikke mødt hinanden? - Jo, jeg er fra st. Marie.
- Hvordan har fader Millars det? - Han har det godt.
Havde De en aftale med Villette? Om noget særligt?
- Nej. - De har hørt, hvad der er sket.
Arbejder Keller ikke på præstegården?
Jo, både han og hans kone.
Staklen er skræmt fra vid og sans, fader.
Jeg har desværre glemt Deres navn.
- Logan. - Fader Logan.
Må vi forstyrre Dem senere?
Vi vil gerne vide, hvad Deres aftale med Villette gik ud på.
Murphy, hent Keller. Det var ham, der fandt liget.
- Mr. Larrue. Ingen fingeraftryk. - I orden.
Den stod på bordet. Nøglen lå i hans lomme. 500 dollars.
Det ligner ikke et røveri. De tager som regel det hele.
- Arbejder De på præstegården? - Ja.
Godt. Hvordan fandt De liget?
Jeg passer haven om onsdagen.
Jeg mødte klokken halv ni, som jeg plejer. Jeg gik ind...
- Har De en nøgle? - Nej. Døren stod åben.
- Det gjorde mig bange. - Hvorfor gjorde det Dem bange?
Døren var altid låst. Jeg gik indenfor, og der lå han.
Jeg kunne se, at han var død.
- Jeg ville stikke af. - Stikke af?
Der var jeg, en mand uden hjemland, helt alene, der opdagede et mord.
Jeg er altid bange for politiet.
- Det er en særlig tysk frygt. - De skal skam ikke være bange.
- Gå lige udenfor et øjeblik. - Ja. Tak.
- Villette er blevet myrdet. - Er han død? Det er jo utroligt.
Så er vi fri.
Godmorgen. Er min mand i salen?
Ja, madame. Mr. Grandfort taler lige nu. En meget hidsig debat.
Det er årets underdrivelse.
Det ærede medlem har anvendt alle klichéer, på nær "fej for egen dør".
Ligeløn til skolelærerinder ville være katastrofalt for økonomien.
På nær skolelærerindernes økonomi.
Hr. Formand!
Jeg udsætter resten af samlingen til klokken tre i eftermiddag.
Ruth, min skat. Det var en dejlig overraskelse.
- Pierre, invitér mig på frokost. - Ja.
Har du det bedre? Du virkede deprimeret i morges.
- Gjorde jeg? - Ja, og ikke kun i morges.
- Sådan virker jeg vel ikke nu, vel? - Nej.
Dækket var alligevel ikke punkteret.
I ved vel, hvad i foretager jer.
Jeg ville nu have foretrukket en gammeldags hvid.
Det er det. Det skulle det i hvert fald være.
- Godmorgen, mr. Keller. - Godmorgen.
Det var tidligt. Blomstrer mr. Villettes have?
Mr. Villette er død.
- Død? - Han var blevet myrdet, fader.
Hvad? Hørte De det? Hvor forfærdeligt.
Jeg fandt liget. Jeg ringede til politiet.
Så stillede de mig en masse spørgsmål.
Der var mange mennesker udenfor.
Så sagde kriminalassistenten, at jeg kunne tage hjem.
Hvor forfærdeligt.
Yderst forfærdeligt.
Fader, hvorfor var De henne hos Villette i morges?
Fader, jeg må tale med Dem.
Jeg ved, hvad De tænker om mig, men jeg kan ikke melde mig selv.
Så hænger de mig bare.
Har gud ikke tilgivet mig, takket være Dem? Det gør politiet aldrig.
Jeg ved ikke, hvad De taler om.
Jeg bekendte for Dem. Det var mit skriftemål.
De skal tale med mig om det. Sig mig, hvad jeg skal gøre.
Jeg kan ikke melde mig. Der må være en anden udvej.
Jeg kan ikke tilføje noget til det, jeg har sagt.
Er De ikke et menneske? Har De aldrig været bange?
De er så god.
Det er nemt for Dem at være god. Har De ingen medlidenhed med mig?
- Otto. - Alma.
Otto, fader Benoit spurgte mig tidligere, -
- om du ville lappe dækket på hans cykel.
Men dækket var ikke punkteret alligevel.
Hvorfor tager De den sag så alvorligt, Larrue?
Hvorfor plager De mig med den efter frokost?
Jeg har altid beundret Dem.
De har tidligere haft voldsomt komplicerede sager, -
- som De alle har løst med betydelig dygtighed.
Nu har De en sag, hvor der hverken er spor, -
- fingeraftryk, motiver eller mistænkte.
Det skulle da være ganske enkelt.
Skal jeg hente pigerne?
- Pigerne? - Ja.
Det kan muligvis give os noget at arbejde med.
Tag plads.
- Undskyld, at jeg afbrød skoledagen. - Det gør bestemt ikke noget. Tak.
Er De kriminalbetjent?
Ja, og herren her er statsadvokaten.
Goddag.
- Har I lyst til en småkage? - Ja tak.
- Tak. - Selv tak.
Nå, kære små, nu skal I fortælle mig alt.
Jeres mor sagde, I gik forbi Villettes hus i aftes.
- Ja. - Hvad var klokken?
- Elleve. - Nej, det var efter elleve.
- Hvem af jer har ret? - Vi gik ikke lige hjem.
Skal vi så sige mellem 11 og 11.30?
- Ja. - Og hvad så I så?
Nogen kom ud fra Villettes hus.
- En mand eller en kvinde? - En mand.
- Hvordan så han ud? - Han var præst.
- Hvaba? - Det var en præst.
Det er yderst vigtigt. Er I sikre på det?
Helt sikre.
Fortæl os det hele.
På vej hjem ad Rue Valentine gik vi forbi monsieur Villettes hus.
Vi kender det godt. Der var meget mørkt, og hun var bange.
- Nej, jeg var ej. - Jo, du var, og vi skyndte os.
Og pludselig så vi en præst.
Han kom ud fra huset og gik sin vej.
- Så I hans ansigt? - Nej.
Hvor høj var han?
Som ham.
- Var han tyk eller tynd? - Hverken eller.
Var der noget bemærkelsesværdigt ved ham?
- Så han jer? - Det tror jeg ikke.
Er I sikre på, at han var præst?
Ja.
Tak. I må godt gå nu.
I må ikke sige noget til nogen som helst om det her. Lover I det?
- Ja. - Tak.
Murphy, henvend dig til alle præsteboliger i byen, -
- og find ud af, hvilke præster, der var ude i går aftes.
Det er da absurd, at en præst skulle være indblandet.
- Det kan da ikke være en præst, vel? - Jo, måske.
- Hvem? - Jeg skal undersøge det nærmere.
Vær nu ikke så hemmelighedsfuld.
Han vier sin tid til sine sognebørn.
Var han hos en tirsdag aften?
Jeg aner ikke, hvor han var, men jeg er sikker på, at alt er i orden.
Det kan selv fortælle dem. Kom ind.
Godaften, fader Logan.
Stuen her har vist givet politimanden den idé, -
- at vi skjuler snavs med maling, men det er ikke tilfældet, mr. Murphy.
Vi sørger for, at væggene nedenunder er pletfri.
Det tvivler jeg ikke på. Undskyld ulejligheden.
Ingen årsag. Kan jeg hjælpe?
Kriminalassistent Larrue vil tale med Dem.
Kan De tage med ned på stationen?
Naturligvis.
Jeg fortalte mr. Larrue, at jeg står til rådighed.
Farvel.
Hvad er der, fader? Hvem var den mand?
Politiet ville tale med fader Logan.
Nu tager du cyklen med herind.
Hvor langt ind i præstegården vil du trække den?
- Alma, har du vasket præstekjolen? - Ikke endnu.
- Hvor er den? - På vores værelse.
Jeg vil ikke have, at du vasker den.
- Hvorfor ikke? - Hør på mig.
Undskyld ventetiden. Jeg talte i telefon.
Jeg ringer senere, Murphy.
Det er meget ubehageligt, ikke?
Tag plads.
Jeg har kun et par spørgsmål, og så er det klaret.
Hvor længe har De været i st. Marie's?
I næsten to år.
Jeg har kendt fader Millars i... i meget lang tid.
Jeg var kordreng, da han var i basilikaen.
Jaså?
De var vist i hæren under den sidste krig.
Jeg har hørt, at De fik tildelt fortjenstmedaljen. Ja.
De har gjort mange tapre gerninger.
Jeg overlevede.
- Har De hang til at underdrive? - Ikke altid.
Denne mordsag består udelukkende af underdrivelser indtil videre.
- Kendte De ikke Villette? - Jo.
- Hvordan var han? - Jeg kendte ham ikke særlig godt.
Kende De ham privat eller professionelt?
Ingen af delene. Jeg mødte ham en enkelt gang for længe siden.
- Cigaret? - Nej tak.
Ingen synes at have kendt Villette.
Men han var jo advokat, der havde klienter.
Ingen af hans klienter kan oplyse noget om ham.
Ja, De var jo ikke hans klient. De kendte ham jo knap nok, -
- men hvad skulle De tale med ham om, om jeg må spørge?
Det var et privat anliggende.
Gik De et ærinde for en af deres sognebørn?
Mit besøg havde intet med Villettes død at gøre.
Naturligvis ikke, fader.
Men jeg må jo tage alle oplysninger i betragtning.
I en mordsag er hver eneste oplysning væsentlig for politiet.
Vi kan jo virke snagende, og det kan sætte folk i forlegenhed.
- Jeg er skam ikke forlegen. - Det var godt.
Jeg har tænkt på den dame, De mødte uden for Villettes hus.
Jeg så Dem tilfældigvis inde fra huset.
Min aftale med Villette kan ikke være af nogen vigtighed for Dem.
Den taler vi ikke om lige nu.
I en mordsag skal man kunne hoppe fra en detalje til en anden.
- Måske gik det for hurtigt. - De hopper nok for hurtigt for mig.
Jeg er metodisk. Jeg tager en ting ad gangen.
Det gør jeg også.
Problemet er måske, at vi to ikke ser på det -
- fra samme synspunkt. Er det måske det?
Måske. Jeg ved ikke, hvad Deres synspunkt er.
Nå, så har jeg udtrykt mig meget uklart.
Lad mig prøve igen. Denne dame, De mødte uden for Villettes hus...
Jeg kan altså ikke tale om det.
- Hvem er hun? - Hun er ikke indblandet.
Det skal jeg afgøre.
Det ved jeg godt, men de må altså tro mig på mit ord.
Jeg tror skam på Dem, men jeg har brug for Deres hjælp.
Jeg kan ikke hjælpe.
Javel.
Ja, det er jo klart.
Men disse dunkelheder skulle helst ikke gøre det ubehageligt for Dem.
Ubehageligt?
Man så en præst forlade villettes hus ved mordtidspunktet.
Jeg så en præst uden for Villettes hus dagen efter.
- Nå, fader? - Nå?
Man kunne jo komme til at tro, at det var en og samme præst, ikke sandt?
Hvad siger De til det?
- Hvad ønsker De, at jeg svarer? - Det er op til Dem selv.
En begavet mand ville ikke tro noget som helst på så spinkelt et grundlag.
De har fuldstændig ret.
Vi har forhørt os om alle præster i Quebec.
Alle kunne gøre rede for deres færden, alle på nær en.
Hvor var De klokken 11, fader?
- Jeg gik en tur. - Alene?
- Nej. - Godt.
Oplys mig venligst navnet og adressen på vedkommende.
Det kan jeg ikke.
Fader... vil De da ikke gerne hjælpe mig?
- Jeg har gjort mit bedste. - Men De svarer jo ikke.
Jeg beklager, men det er ikke muligt for mig at svare.
Det er en skam.
En stor skam.
Farvel, fader.
Det her er meget beklageligt.
Farvel, hr. Politiassistent.
Få fat i mr. Robertson.
Ja, statsanklageren.
Hvaba?
Du skal bare finde ham, uanset hvor han er.
Tag det roligt. Kom så.
Kom så.
Længere ned.
Der er telefon til dig, Willy.
- Nej, lad mig være i fred. - Det er ikke min spøg.
Spørg, hvad de vil, Ruth.
Hvor er du, Ruth? Lad mig tale med dem.
- Din idiot. - Tak.
Hallo? Ja, det er Robertson. Er det Dem, Larrue?
- Laver du lige en drink? - En sjus?
Ja, uden vand. Ja, goddag.
Skulle De ikke hellere ligge og læse en krimi?
Ja, jeg hører skam.
- En drink? - Jeg tager den selv.
Hvad? Er det ikke lidt forhastet?
Er de sikker?
Javel, ja.
Ja. Ja, jeg kommer med det samme.
Se nu ikke så trist ud, Willy.
Mordsager er jo ikke behagelige.
Det kan du vel sagtens klare.
Ikke den her.
- Er det mordet på Villette? - Ja.
Og det ubehagelige er, at en præst er mistænkt.
- Sludder. - Er det ikke utroligt?
Men man så faktisk en præst forlade Villettes hus.
Hvilken præst?
Larrue tror, det er Logan fra st. Marie's.
- Kender du ham? - Jeg har hørt om ham.
Nå, jeg skal desværre af sted. Tak for en dejlig aften.
- Farvel, Willy. - Farvel, Ruth.
- Finder du selv ud? - Ja.
- Farvel, alle sammen. - Farvel.
- Ruth... - Vi har gæster, Pierre.
Var det ikke en god fest?
- Ruth. - Ja?
Du skal ikke bekymre dig.
- Om hvad? - Logan. Det er jo latterligt.
Vil du ikke nok holde mund?
Undskyld, Pierre.
- Du elsker ham stadig. - Ja, det burde være tydeligt.
- Det har du jo aldrig talt om. - Det gør jeg heller ikke nu.
Jo. Du skal skam tale om det. Jeg fortsætter ikke på den her måde.
- Det behøver du ikke. - Hvad skal jeg gøre?
Hvad du end synes.
Hvad gør man, når ens kone elsker en præst?
- Du kunne gå fra mig. - Det var vist ikke svært for dig.
Jeg elsker dig ikke. Det har jeg aldrig gjort.
Men jeg ønskede ikke at tro det.
Jeg har aldrig foregøglet dig noget.
Jeg håber, han er i store vanskeligheder.
Michael.
Min stakkels Michael.
Jeg vil gerne tale med fader Logan.
Fader Logan? Men han sover skam.
Nej, jeg sover ikke. Jeg tager den.
Tak.
Det er fader Logan.
Jeg bliver nødt til at se dig.
Nej, det bliver jeg nødt til.
Det kan jeg ikke sige nu. I morgen?
Nej, helst ikke på præstegården.
Hør på mig, Michael. Jeg skal mødes med dig. Hvor som helst.
Hører du efter?
Jeg tager til lévis i morgen tidlig med færgen klokken ni.
Godt.
Godnat.
- Godmorgen. - Godmorgen, fader Logan.
Vi burde ikke blive set sammen.
- Jeg måtte se dig. - Politiet har afhørt mig.
De så os tale sammen uden for Villettes hus.
- De vil vide, hvem du er. - Der er noget, du skal vide.
- Du er under mistanke. - Det ved jeg godt.
Du bør ikke være her. Der er sikkert politimænd om bord.
Jeg fortæller dem, du var hos mig den aften.
- Så vil de bare vide hvorfor. - Og hvad så?
Jeg fortæller alt, hvis jeg skal.
Tænk på dig selv og på din mand.
På Pierre?
Før jeg tænker på dig?
- Det har jeg aldrig kunnet. - Det skal du.
Det er for sent at tænke på ham.
Vi talte om dig i går.
Han elsker mig stadig.
Så god er jeg ikke.
Jeg elsker dig, Michael. Jeg har altid elsket dig.
Jeg ved det godt.
Det er forkert, men sådan er det.
Skal jeg da lyve?
Nej, du skal ikke lyve.
- Du skal ikke lyve for dig selv. - Jeg er stadig den samme.
Efter syv års ægteskab er jeg stadig den samme.
Er du bange for mig?
Hvorfor?
Du elsker mig. Det har du altid gjort.
- Du har ikke forandret dig. - Jo, det har vi begge to.
- Du ønsker, at jeg skal lade som om. - Nej, det gør jeg ikke.
Forstår du det ikke, Ruth?
Jeg valgte at være det, jeg er. Jeg tror på det.
Michael.
Du skal se tingene i øjnene. Du må ikke gøre dig selv fortræd.
Du skal ikke ynke mig.
Jeg vil ikke genere dig igen.
Fulgte i efter hende til grande allée 22?
- Javel. - Det er jo absurd, Larrue.
Det var alt, Farouche. Tak, Murphy.
Det bliver meget pinligt for mig.
Hvorfor skulle det blive det?
Jeg skal undskylde til madame grandfort for denne fikse idé.
Jeg undskylder, hvis det bliver nødvendigt.
I orden. Jeg ringer til madame Grandfort i morgen.
Hvorfor ikke få det overstået?
Så kan vi undskylde, hvis det bliver nødvendigt.
Goddag, Pierre. Det er Willy.
Nej, nej.
Er Ruth hjemme? Ja tak.
Goddag, Ruth.
Jaså.
Det forstår jeg godt.
Det var venligt af dig. Tak.
Hvad vil Willy?
Jeg skal møde ham på hans kontor. Nu.
Må jeg spørge hvorfor?
Man så mig sammen med Michael Logan i morges.
Jeg blev åbenbart skygget.
Kunne du ikke have gjort det i skjul?
Undskyld.
Hvad har du tænkt dig at gøre?
Jeg svarer på de spørgsmål, politimanden stiller mig.
Jeg forklarer også, at Michael ikke kunne have slået Villette ihjel.
Har fader Logan renset sig selv for mistanke?
Det behøvede han ikke.
Jeg var sammen med ham.
Skal jeg gå med dig?
Jeg kan vist ikke bede dig om tjenester, Pierre.
- Monsieur og madame Grandfort. - Kom indenfor.
Jeg er taknemlig for Deres hjælp.
- Jeg er virkelig ked af det her. - Det er i orden.
- Larrue holder det her fra pressen. - Jeg gør mit bedste. Tag plads.
- Fader Logan er herude. - Før ham ind. Kom ind.
Jeg har bedt fader Logan være med.
Fader Logan, madame og monsieur Grandfort, mr. Robertson.
- De kender jo mig. - Godaften.
- Tag plads. - Tak.
- Kan vi gå i gang? - Godt, madame Grandfort...
Hvad ønsker De at vide?
De mødtes med fader Logan på færgen klokken ni.
- Ja. - Må jeg spørge, hvorfor i mødtes?
Årsagen kunne vist ikke hjælpe dem.
- Var det personligt? - Ja.
De talte også med fader Logan dagen efter mordet på Villette.
De talte med ham lige uden for Villettes hus.
- Må jeg spørge hvorfor? - Jeg havde en aftale med Villette.
- Var han Deres advokat? - Nej.
Standsede fader Logan dem uden for huset?
Han vidste vel ikke, at De havde en aftale med Villette?
Jo. Aftenen forinden havde jeg en aftale med fader Logan.
Jeg sagde, jeg skulle mødes med Villette dagen efter.
Mødte De fader Logan den aften, hvor Villette blev myrdet?
- Ja. - Hvor?
- Vi kørte en tur i min bil. - Hvad var klokken?
Mellem ni og 11.
Madame Grandfort.
- Er De sikker på tidspunktet? - Ja.
Jeg kom hjem lidt over 11. Min mand var lige ankommet.
Det er korrekt.
De fortalte vel deres mand, at De havde mødt fader Logan?
Nej, det fortalte jeg ikke min mand.
Var der en særlig grund til det?
- Ja. - Jeg beder Dem.
Skal Deres spørgsmål være så nærgående?
Det afgør jeg selv, fader.
- Madame Grandfort? - Ja?
Forstår De, at jeg skal spørge?
Ja. De skal vide, at fader Logan ikke kan være indblandet i mordet.
Jeg var sammen med ham.
Jeg har taget Deres udsagn til efterretning, -
- men jeg må vide, hvorfor De skulle mødes med Villette.
Villette afpressede mig.
Jeg ville bede fader Logan om råd.
Havde De ikke sagt det til Deres mand?
Det havde... intet med min mand at gøre.
- Han ville vel være bekymret. - Ja, og jeg ville ikke bekymre ham.
Så De gik til fader Logan. Er fader Logan Deres sognepræst?
- Nej. - Nej?
Men De gik til ham i stedet for til Deres mand.
- Han er en gammel ven. - Han bad Dem vel sige det?
Nej, det kunne han da ikke gøre.
Før jeres første møde, vidste han vel, at De blev afpresset?
Nej, jeg havde ikke set ham i årevis.
Men De sagde jo, at han er en gammel ven.
Mr. Larrue.
- Politiassistent? - Ja?
Min hustru behøver ikke at svare.
Hun har ikke aflagt ed.
Hun blev set uden for Villettes hus med fader Logan.
De blev set sammen igen i dag.
Hun har fortalt, at De mødtes den aften, Villette blev myrdet.
De ønsker vel ikke, at Deres kone bliver yderligere inddraget.
De forsøger at inddrage hende.
Min kone kom for, så vidt som muligt, at rense fader Logan for mistanke.
Det har hun gjort.
Madame Grandfort, hvorfor blev De afpresset?
Du behøver ikke at svare.
Hvorfor ikke, fader?
- Hvad er De bange for? - Du behøver ikke svare.
Madame Grandfort, prøver De at beskytte fader Logan?
Han har jo ikke gjort noget.
Det virker ellers sådan.
Er De et menneske, hr. Politiassistent?
De mener, det er vigtigt, at jeg fortæller dem, -
- hvorfor jeg blev afpresset.
Jeg skal bare svare, uanset hvem jeg sårer.
- Jeg ønsker at opklare et mord. - Ja, det ved jeg.
De ønsker at opklare alt.
Jeg ønsker at rense fader Logan.
- Ruth. - Willy.
Må jeg få et glas vand?
Ruth.
Hvorfor skal du høre det her, Pierre?
Tak, Willy. Hr. Politiassistent...
...afpresningen handlede om mig og fader Logan.
Fader Logan og jeg voksede op sammen.
Har De selv været ung engang?
Så ved De vel, at det handler om forelskelse.
En forlovelse ville ikke have gjort en forskel, -
- for så kom krigen, og han meldte sig frivilligt.
Det hadede jeg ham for.
Selv dengang var jeg egoistisk.
Han tog alt så alvorligt.
Krig. Og kærlighed.
Ja, selv kærligheden.
For da jeg foreslog, at vi blev gift, -
- sagde han, at der var rigeligt med enker.
Han sagde, at han elskede mig for højt.
Han vidste ikke, at han ikke kunne elske mig højt nok.
Den aften tog vi ud at danse.
Det var vores sidste aften sammen.
Den var alt for kort.
Den aften drog Michael bort.
Jeg troede, at jorden gik under.
Millioner af mennesker havde det vel på samme måde den aften.
Man tænker ikke på millioner af mennesker.
Man tænker på sig selv, -
- og den man elsker.
Jeg skulle ikke vente på ham.
Mange mænd sagde sikkert det samme til deres kærester.
Jeg måtte vente på ham.
Hans breve var først lange og alvorlige.
Jeg ønskede ikke alvor, -
- men det var at foretrække frem for ingen breve at få.
Fordi...
...efter et stykke tid holdt han op med at skrive.
Kort derefter begyndte jeg at arbejde for min fremtidige mand.
Pierre var...
Madame Grandfort, hvis De ikke kan fortsætte...
Nej, det... undskyld.
Pierre var enestående. Han var så rar.
Han vidste, jeg var ulykkelig. Og som rare mennesker gør, -
- spurgte han ikke hvorfor. Han underholdt mig bare.
Vi blev gift. Jeg var lykkelig.
Jeg var kommet mig over...
Jeg troede, jeg var kommet mig over... de ved...
Nå, men til mit bryllup mødte jeg Villette for første gang.
Så sluttede krigen.
Mændene vendte hjem.
Jeg vidste, hvilken dag han kom hjem.
Den dag gik jeg ned til havnen.
Et skib havde lige lagt til.
Pludselig så jeg ham.
Han havde vel forandret sig, -
- men det så jeg ikke.
Vi mødtes dagen efter.
Det var en pragtfuld dag.
Sommeren gik på hæld.
Michael talte og talte.
Om alle de tanker, han havde tænkt under krigen.
Jeg ønskede ikke at høre om krigen.
Men krigen havde forandret ham.
Så styrtede det pludselig ned.
Vi fik øje på et hus og løb i ly.
Huset var låst.
Jeg ved ikke, hvad klokken var.
Men det var sent.
Den sidste færge fra øen var sejlet.
Jeg kunne ikke komme i kontakt med min mand.
Det holdt op med at regne om morgenen.
Der kom en mand gående ned gennem haven.
Han gik, som om han ejede den.
Og det gjorde han faktisk.
Jeg lå stadig inde i lysthuset, og han vidste ikke, hvem jeg var, -
- men han vidste, at jeg var kvinde, -
- for han kom med en kommentar til Michael.
Michael slog ham i gulvet.
Jeg stillede mig på trappetrinnet og så ned på ham.
Han så på mig og sagde: "Godmorgen, madame Grandfort."
Det var Villette.
Hvad kunne jeg sige til Michael? Jeg havde ikke sagt, jeg var gift.
Derefter så jeg ham ikke i fem år.
Jeg så heller ikke Villette, indtil Michael blev ordineret.
Så stødte jeg pludselig på Villette... hele tiden.
Han viste sig alle steder.
En dag lyttede jeg til Pierre i parlamentet.
Villette henvendte sig og sagde, han var i vanskeligheder.
Det handlede om skattesvig.
Kun min mand kunne hjælpe ham.
Jeg sagde, at Pierre ikke ville røre ved lyssky affærer.
Han truede med at fortælle om Michael og mig.
Hvad kunne jeg sige, der ville kunne overbevise ham?
Pierres karriere ville være forbi.
Michael kunne blive dømt fra kjole og krave.
Jeg forsøgte at ignorere ham, men han blev ved.
Han ringede til mig.
Så stødte jeg igen på ham.
Han gav ét døgn, -
- ellers...
Da var jeg blevet desperat.
Så tænkte jeg, at Michael måske ville kunne hjælpe, -
- og jeg ringede til ham. Vi mødtes senere på aftenen.
Han var meget vred.
Han sagde, at han nok skulle tage sig af Villette.
Vi aftalte at mødes dagen efter foran Villettes hus.
Jeg tog derhen klokken halv ti.
Jeg undrede mig over folkemængden.
Så sagde Michael, at Villette var død.
Jeg kunne næsten ikke tro det.
Jeg var fri.
Nå, hr. Politiassistent?
Kan min kone tage herfra nu?
Ja, endelig.
Har fader Logan ikke et alibi nu, Willy?
Naturligvis.
Tak.
Vil De gerne hjem nu, fader?
Farvel.
Farvel, fader.
Nå, så er det overstået.
Er det det?
- Ja. Lad os gå hjem. - Se her.
- Hvad er det? - Obduktionsrapporten.
Villette spiste på restaurant klokken ni, -
- og lægerne opdagede, at han først døde kl. 11.30.
Hun tog afsked med Logan klokken 11.
Man kan nå meget på en halv time.
- Hvem er det? - Pierre.
Kom ind.
- Undskyld, at jeg vækkede dig. - Jeg var vågen.
Willy Robertson har ringet. Han kommer forbi.
Det var da et sært tidspunkt. Det må være meget tidligt.
Han kommer desværre på officielt besøg.
Din forklaring var ikke gavnlig, -
- i det mindste ikke, som du havde håbet på.
- Jeg fortalte jo sandheden. - Ingen tvivler på dine ord.
- Jeg forstår ikke... - I tog afsked klokken 11.
Nu ved de, at Villette blev myrdet klokken 11.30.
Der er et tidsinterval på en halv time.
Vidste de det?
Før de afhørte mig?
Hvorfor lod politiassistenten mig sige alt det?
De havde ikke brug for min forklaring.
- Hvorfor kommer Willy? - Jeg bad ham.
Han skal tale med dig. Du skal måske være vidne.
Vidne?
- Anholder de Michael? - Ja.
Han har ikke gjort noget. Hvorfor skulle han?
- Hvorfor tror de, han gjorde det? - På grund af din forklaring.
Du har givet dem det motiv, de har ventet på.
Jeg...
Jeg skulle have løjet, Pierre.
Det har jeg gjort før.
Jeg skulle have løjet i går aftes.
De fordrejer mine ord og bruger dem mod ham.
Jeg har givet dem det, de ville have.
Jeg ville hjælpe Michael...
...men nu har jeg knust ham.
Og du, Pierre...
Hvad har jeg gjort mod dig?
Willy er her snart.
Spis lidt morgenmad.
Vil du have den ind på værelset? Jeg får den sendt herop.
Du må gøre noget. De anholder dig.
Michael, hvad gør vi?
Jeg ved det ikke.
Du lader dem vel ikke retsforfølge dig?
Du ved, hvad det vil betyde. Det må du ikke lade ske.
Michael...
Dette er mit værk. Der må være noget, jeg kan gøre.
Der er intet, vi kan gøre.
- Undskyld. Det er jeg ked af. - Det var min skyld, madame.
Jeg har villet tale med Dem. De har talt med politiet, ikke?
Hvad spurgte de Dem om, fader?
De spurgte om mig, og De fortalte dem om mig.
Jeg bliver anholdt, Keller.
Dem?
Hvorfor skulle de anholde Dem?
De vil skræmme mig. Så tror de, at jeg vil melde mig selv.
Tror De, at De kan skræmme mig?
Hvad har De så tænkt Dem at gøre?
Måske peger De på mig og siger: "Det var Keller."
Gør De det? De er jo alligevel en kujon.
Måske bliver De hængt, og det gør Dem bange.
Men De kan ikke sige det så længe, De er præst.
Kan De vel?
Præsten er bange, Alma. Så du hans ansigtsudtryk?
Hvis han vil sladre, er jeg klar.
Jeg vil gerne tale med fader Logan.
- Han er her ikke. - Godmorgen.
Keller siger, at fader Logan ikke er her.
Er han ikke? Han sagde ikke, at han gik.
- Han sagde ikke noget til mig. - Jeg så ham.
Jeg prøvede at tale med ham. Han virkede bange.
Jeg spurgte, om jeg kunne gøre noget, men han hørte mig ikke.
Han gik ud ad døren for 20, måske 30 minutter siden.
Tak. Jeg kommer senere, fader.
Hvad er der, Murphy?
Hvad?
Bliv uden for præstegården.
Logan er væk.
Giv mig centralen.
Kommer fader Logan hjem til frokost?
Det ved jeg ikke.
Noget nyt?
I orden.
Goddag, fader.
- Har De spist frokost? - Nej.
Jeg bestiller noget til Dem.
Hvor fandt De denne præstekjole?
I en læderkuffert.
Ved De om det var den anklagedes kuffert?
Det vil jeg mene. Hans initialer stod på den, og den var på hans værelse.
Mener De, at præstekjolen var gemt af vejen?
For at forhindre, at man fandt den?
Den var dækket af mange andre ting.
En regnfrakke, et par galocher og flere bøger.
- Tak. Vidnet er Deres. - Ingen spørgsmål.
Det var det hele, tak.
Indkald dr. Bonnard.
- Sværger De at fortælle sandheden? - Ja.
- Deres navn? - Georges Bonnard.
- Deres alder? - 42.
- Deres beskæftigelse? - Patolog.
- Er De professor ved universitetet? - Ja.
- Har De undersøgt pletterne herpå? - Ja.
- Hvad er det? - Det er menneskeblod.
- Kan De fortælle os blodtypen? - Type 0.
Er det den samme blodtype, som offeret havde?
- Ja, det er det. - Tak, doktor.
Talte De med den anklagede på mordaftenen?
Hvornår fandt denne samtale sted?
Lidt efter kvart i 12.
Kan De fortælle, hvad der skete før denne samtale?
Ja.
Min kone sov, og jeg var på vej i seng.
Jeg kiggede ud ad vinduet og så nogen gå ind i kirken.
Jeg kunne ikke se, hvem det var, -
- så jeg gik nedenunder og gennem gangen over til kirken.
Der var mørkt, men jeg kunne se en person, -
- der knælede ved alterskranken.
Da han løftede hovedet, kunne jeg genkende fader Logan.
Var der noget ved ham, der virkede usædvanligt?
Han virkede... ulykkelig.
- Talte De med ham? - Ja. Jeg spurgte, om han var syg.
Han sagde nej. Så sagde han, at jeg skulle lade ham være i fred.
- Men De gik ikke derfra? - Nej.
Hvorfor?
Fader Logan havde altid været venlig over for min kone og jeg, -
- så jeg ville hjælpe ham.
Havde han da hjælp behov?
Han virkede meget... meget ulykkelig.
Lod han Dem ikke hjælpe ham?
Nej. Han sagde igen til mig: "Gå, Keller. Lad mig være i fred."
Så jeg gik tilbage til mit værelse.
Talte De med deres kone om denne hændelse?
Nej.
- Hvorfor ikke? - Hun sov.
Og så ville jeg helst ikke tale om det.
Det virkede forkert -
- at nævne en kval som fader Logans til nogen.
Det virkede som en meget privat kval.
Jeg prøver at få styr på Deres vidnesbyrd.
- De har fået deres svar. - Det er ikke Deres afgørelse.
Madame Grandfort, svar nu venligst "ja" eller "nej".
Visse spørgsmål kan ikke besvares således.
Så lad mig omformulere det, hvis det er en hjælp.
Havde De ikke en tilknytning til den anklagede, -
- som De ønskede at holde hemmelig?
De fordrejer mine ord.
Vidnet bedes holde sig til kendsgerningerne.
Lad mig gentage deres svar på et tidligere spørgsmål.
De sagde, De var forelsket i den anklagede før krigen. Er det sandt?
Ja.
Var De forelsket i ham, da De blev gift med monsieur Grandfort?
Jeg nægter at svare. De har ikke ret til at spørge om det.
Vi har Deres vidneforklaring. Skal den læses op her i retten?
Var De forelsket i ham, da De blev gift med monsieur Grandfort?
Ja.
Og elskede De ham stadig, da mordet blev begået?
Ja.
Er det så ikke muligt, at De mødtes med ham -
- mellem aftenen i lysthuset og den aften, Villette døde?
Bestemt ikke.
Skal juryen tro, at en forelsket kvinde ikke møder sin elskede?
- Protest, høje dommer. - Dette virker ikke så relevant.
Det er det skam. Jeg prøver at påvise et motiv.
Mon Villettes afpresning handlede om viden om en enkelt nat, -
- eller om en fortsat affære...
- Nej, det er ikke sandt! - Ro i salen!
Fader Logan, vil De se på denne beklædningsgenstand?
- Er det Deres præstekjole? - Nej.
- Lånte De så denne præstekjole? - Nej.
De har hverken ejet eller lånt den. Men den blev fundet i Deres kuffert.
- Nogen må have lagt den der. - Ja.
Ved De, hvem der kunne have lagt den i Deres kuffert?
Det kan jeg ikke sige.
Hvornår besluttede De Dem for at blive præst?
Efter krigen.
Forsøgte De måske at gemme Dem for noget?
Præstestanden kan vel næppe kaldes et gemmested.
Mener De, at der hører et vist ansvar og moral med til præstegerningen?
Havde De kendskab til dette ansvar og denne moral?
Ja.
Så De intet forkert i et hemmeligt møde med en kvinde?
Antyder De, at jeg var præst dengang? Det var jeg ikke.
Overvejede De, at kvinden var gift?
Det var jeg ikke klar over.
Tilbragte De så hele dagen sammen med denne kvinde?
Ja. Vi var gode venner. Jeg havde ikke set hende i to år.
Så gode venner, at i tilbragte natten sammen?
- Vi blev fanget af uvejr. - Nå, det var vejrets skyld.
Advarede De hende om, at hendes mand ville misbillige det?
Jeg vidste som sagt ikke, at hun var gift.
Da De fandt ud af det, -
- forsøgte De da at forklare situationen for Grandfort?
Nej.
Er der ikke en modsætning -
- mellem denne hemmelighedsfuldhed og Deres kald?
Vi blev jo blot fanget af uvejret.
Hvorfor skændtes De så med Villette den efterfølgende morgen?
Ville De beskytte madame Grandforts ry?
Ja.
Så var hendes ry altså i fare?
Gik det op for Dem, at I ikke blot blev fanget af uvejret?
Villette kom med en antydning.
Vores skænderi handlede ikke om en ny forståelse.
- Slog De ham? - Ja.
- I vrede? - Ja.
De kan slå en mand, der forstyrrer en harmløs situation.
Så kan De vel blive mere voldelig, -
- når den samme mand afpresser deres gode ven.
Jeg er ikke en morder.
Ville De lade sådan en mand ødelægge alt for jer begge to?
Nej. De ville opsøge ham og miste besindelsen, -
- og så ville De blive voldelig.
Nej, det ville jeg ikke!
Ro i salen!
De og madame Grandfort skiltes kl. 11 på mordaftenen.
Det er korrekt.
Så kunne De jo gå hen til Villette.
De kunne nå derhen kl. 11.30, da han blev myrdet.
Det var muligt, men jeg gik ikke derhen.
Jeg tog hjem til præstegården.
Hvornår kom De hjem til præstegården?
Cirka klokken 11.15.
- Kan nogen bevidne det? - Det tror jeg ikke.
Klokken 11.15, siger De.
- Hvad gjorde De så? - Gik op på mit værelse.
- Gik De straks i seng? - Nej.
- Hvad gjorde De så? - Jeg gik over i kirken.
- Så De nogen derinde? - Otto Keller.
Otto Keller har sagt, at han fulgte efter Dem, -
- og at De i deres kvide knælede foran alteret.
Han har desuden sagt, at klokken var 11.45 eller derefter.
Klokken kunne være 11.45. Resten er ikke sandt.
Måske vil De så endelig fortælle os sandheden.
Klokken kunne have været 11.45. Resten er ikke sandt.
Hvad er Deres udgave af sandheden?
Selvfølgelig nægter De at svare, -
- for jeg hævder, at De ikke kom hjem klokken 11.15.
De kom ikke hjem før klokken 11.45.
Den kval, De fandt Dem i, skyldtes, at Villette netop havde truet med -
- at afsløre Deres affære med madame Grandfort.
De havde taget et våben og gentagne gange slået Villette, -
- indtil De knuste hans hjerneskal.
Nej!
Det er jeres pligt at vurdere alle beviser meget nøje -
- og fastslå om anklagen er blevet bevist.
Husk, at den anklagede ikke skal retsforfølges -
- på grund af sit forhold til madame Grandfort, -
- på nær når det har betydning for mordanklagen.
En sidste ting: Den kendsgerning, at den anklagede er præst, -
- må ikke få indflydelse på jeres kendelse.
I kan nu overveje jeres kendelse.
Men jeg tror på anklageren.
De tilbragte vel ikke kun den ene nat sammen.
Der må have været mange flere gange.
Er i nået til enighed om en kendelse?
- Hvem er jeres talsmand? - Det er vi.
Er Michael William Logan skyldig i mord eller ej?
Selv om vi nærer mistanke til den anklagede, -
- er det ikke blevet bevist, -
- at monsieur Villette døde for hans hånd.
Derfor er vores kendelse, at han ikke er skyldig.
Sådan opfatter retten jeres kendelse.
Siger I, at Michael William Logan er ikke skyldig?
Ja.
- Jeg sagde jo... - De har knust ham.
Kunne de ikke bare have sagt "ikke skyldig"?
Jeg anmoder om, at fangen bliver løsladt.
Jeg er ikke i tvivl om, at nævningene er nået til deres konklusion -
- under hensyntagen til retfærdigheden, -
- må jeg give udtryk for, at jeg er uenig i deres kendelse.
Michael William Logan, De er hermed løsladt.
Rejs jer.
Michael.
Tag den krave af!
Hold en prædiken for os, Logan!
Er du tilfreds, Willy? Med alt der her?
Tror du, jeg har nydt det?
Alma. Alma.
Alma, kom her! Alma!
Alma...
Hold op!
Han er uskyldig.
Min mand...
Han løb ind på hotellet!
Få fat i en læge.
Det gør ondt.
- Kan vi flytte hende indenfor? - Nej.
Hun råbte noget. Hvad råbte de, mrs. Keller?
Hun sagde, han var uskyldig.
- Villette... - Villette?
Hvad med Villette, mrs. Keller?
Hvad? Hvad for noget?
Hvad siger hun?
"Tilgiv mig."
- Mr. Larrue. - Har i Keller?
Han løb ind på Château Frontenac.
Få fat i Farouche og Corrigan.
- Han må ikke blive skudt. - Han er bevæbnet.
Ja, men han må ikke dø. Jeg vil tale med ham.
- Hun er død. - Kom med, fader.
- Hvad er der med Keller? - Hvad mener De?
Han skød sin kone. Ville hun advare dem eller redde dem?
Keller arbejdede både hos Villette og på præstegåden.
- Hvad kan De fortælle om ham? - Lad mig tale med ham.
Tal endelig med ham. Men hvor er han?
Kan en udgang ikke være åben?
Nej. Hold folk, hvor de er. For deres egen skyld.
I begynder nede i kælderen.
Husk: Ingen skyderi. Kom af sted.
Få fat i en ambulance.
Han har lige skudt en kok.
Vil De nu fortælle noget om ham?
Prøver De at beskytte denne Keller?
Han er på vej ovenpå.
I balsalen.
Fa fat i Larrue.
Keller! Overgiv Dem!
Pas på. Få fat i noget tåregas.
- Keller! - Lad mig prøve at tale med ham.
Nej.
- Keller! - Hvad er det, De vil?
De skal overgive Dem.
- Hvorfor skulle jeg det? - Har De ikke gjort rigeligt?
Jeg kunne skam gøre mere.
De har skudt to mennesker. Er det ikke nok?
Og hvad med Villette?
- Villette? - Ja, hvad med Villette?
Så har præsten altså sladret.
Logan! Hvor er De, fader Logan?
Keller.
Nå, der er De.
Min eneste ven, fader Logan.
Han modtager velvilligt mit skriftemål, -
- og så skal der kun lidt skam og vold -
- til for at få ham til at sladre.
Det var for meget for Dem, ikke?
De er en kujon som alle andre mennesker, ikke sandt?
En hykler som alle de andre.
Følg mig hjem, Pierre.
Skyd ham i skulderen, så han taber pistolen.
- Hans ben er nemmere. - Hans højre skulder.
- Vi skyder nu, Keller. - Tving dem ikke til det!
Fader, De skal ikke...
Vil De tale med mig?
Læg pistolen fra dig. Der er flydt rigeligt med blod.
Kom ikke nærmere, fader.
Jeg skyder dem jo.
Du skyder mig ikke, Otto.
Hvorfor ikke det?
Fordi De kalder mig Otto, som Alma plejede at gøre?
Hvor er min Alma?
- Hun er død. - Nej.
- Du slog hende ihjel. - Det er Deres skyld.
Jeg elskede hende.
Jeg kunne ikke holde ud at se hende knokle sådan.
De stakkels hænder. Så smukke hænder.
- Hun kan ikke være død. - Det er hun.
Så er jeg lige så alene som De.
- Jeg er ikke alene. - Jo, De er.
At slå dem ihjel ville være en tjeneste.
De har ingen venner.
Hvad er der sket med Deres venner, fader?
De stimler sammen og råber ad Dem.
Det ville være bedre, hvis De var lige så skyldig som mig.
Så ville De skyde dem hurtigt, -
- så De ikke ville lide så meget.
Hør...
Fader!
Hjælp mig. Skynd dem.
- Få fat i lægen. - Og en ambulance?
Tilgiv mig.
"Tekstning": SDI Media Group
[danish]